Hej!
Dobar dan, dr Weir.
Ja sam doktor Adam Fletcher.
Gdje sam to ja?
Nalazite se u jedinici akutne njege, državne bolnice Welleby.
Welleby, to...
to je psihijatrijska bolnica.
U Washingtonu, da.
Jesam li na Zemlji?
Da.
Kad sam se vratila?
Mislite natrag na Zemlju?
Dr Weir, niste ni odlazili.
Stargate Atlantis 03x06 "Stvarni svijet"
Upravo ste bili započeli pregovore za UN.
Kada ste se onesvijestili u tijeku govora.
Bili ste pod velikim stresom u posljednje vrijeme.
Pregovori su bili posljednja kap u čaši, koja se prelila
poznata kao kratkotrajna reaktivna psihoza.
Znam, zbunjeni ste.
Ovaj tip psihoze, može biti zastrašujući.
Ali dobra vijest je da je, Vaše stanje obično prolazno.
Ove epizode obično prođu za nekoliko dana.
Žao mi je, ali...
Kako sam dospjela ovdje?
Hitna pomoć Vas je dovezla do bolnice u Washingtonu...
Ne, mislim iz Atlantisa.
Ne sjećam se da sam se vratila.
Atlantis?
Koja Vam je sigurnosna dozvola?
Želite li razgovarati s nekim u vezi sporazuma?
UN sporazum.
O neširenju nuklearnog oružja u sjevernoj Africi.
U tome ste posredovali kada Vam je pozlilo.
Posredovala sam u tom sporazumu prije više od dvije godine...
Ne.
Prije tri dana.
Od tada ste ovdje.
U ozbiljnoj depresiji, bliskoj katatoniji.
Ne.
Bila sam u svom uredu...
I čitala izvještaje s misija.
Ovo ne može biti stvarno.
Dr Weir, uvjeravam Vas...
Stvarno je.
Dobro...
U redu, onda da, postoji netko s kim bih porazgovarala o tom sporazumu.
Odmah.
Hvala Bogu.
Generale O'Neill.
Dr Weir.
Hvala Vam puno što ste došli.
Nadam se, da mi možete pomoći da ispravim ovu zavrzlamu.
Sve što je u mojoj moći.
Želite li da...
O, da, molim.
...sjednemo.
Laknulo mi je što vidim prijateljsko lice.
Da, imao sam namjeru da izgledam prijateljski.
Ovo je sve vrlo zbunjujuće za mene.
Posljednje čega se sjećam...
bila sam u Atlantisu i sve je bilo u redu.
I sljedeće što znam, jeste da sam se probudila ovdje.
A bilo je...
u redu...
u Atlantisu?
Problem je u mom sjećanju.
Ne sjećam se povratka.
Ne sjećam se jesam li prošla kroz Vrata, ili sam doletjela Dedalom...
Što?
Dr Weir, nisam siguran, jesam li kvalificiran,
za ovaj razgovor.
Molim te.
Ti si vodio SGC.
Ti si vjerojatno najpozvanija osoba na cijeloj planeti.
Da, u redu.
Zašto to radiš?
Što?
Ništa ne pokušavam napraviti.
Ako ne znaš, o čemu pričam...
onda ti nisi pravi Jack O'Neill.
Jesam Jack O'Neill, to je jedina stvar u ovom razgovoru u koju sam siguran.
Upoznao sam te prije nekoliko mjeseci.
Kada smo te zamolili za pomoć u pravljenju sporazuma
o neširenju nuklearnog naoružanja.
Ne znam ništa o Atlantisu.
Osim, da postoji prosječna Donovanova pjesma pod tim imenom.
Nije jedna od mojih omiljenih.
Taj program Zvjezdanih vrata, koji sam navodno vodio...
Nalazi se unutar planine Chayenne u Coloradu.
To bi bio NORAD.
Ispod NORAD-a.
Da.
A Zvjezdana vrata?
To je portal koji omogućava intergalaktičko putovanje.
Program je aktivan više od desetljeća.
Ti si pokrenuo cijelu stvar, kada si se prvi put susreo...
Što?
Možda je najbolje da pozovem doktora Fletcher-a.
Ne!
Samo...
Samo idi.
Molim te.
Dobro.
Slušaj, ako nešto znači, nadam se da ćeš se brzo oporaviti.
Potrebna si nam.
Ne! Pusti me!
Pusti me!
Pusti me!!!
Ne!
Ne!!!
Razgovarao sam s nekoliko osoba iz Pentagona.
Uvjeravaju me...
da ne postoji ništa slično programu Zvjezdanih vrata.
Ni baza Atlantis u drugoj galaksiji.
I da nema Odjeljenja planetarne sigurnosti.
Žao mi je.
Znači govorite mi, da su dvije godine mog života bile samo san?
Ponekad, kada osoba doživi emotivni traumatičan događaj...
Njen um se jednostavno isključi.
Da izbjegne bol.
Posredovala sam u desetinama sporazuma.
Neki od njih bili su prilično stresni, da...
ali nijedan toliko...
da uzrokuje značajnu emotivnu traumu.
Pregovori o sporazumu su bili samo okidač.
Vjerujemo, da se trauma koju ste doživjeli dogodila prije tri tjedna.
Vozili ste se autom...
S čovjekom po imenu Simon Wallace.
Sjećate se Simona?
Naravno.
Bili smo u vezi.
Vraćali ste se kući s večere.
Drugi automobil je prošao na crveno svjetlo.
I udario pravo u vrata na strani vozača.
Simon je poginuo na mjestu.
Pretrpjeli ste samo manje ozljede.
Brzo ste se oporavili.
Ali u danima nakon Simon-ove sahrane, nekoliko
kolega je primijetilo promjene u Vašem ponašanju.
Jasni znači depresije.
Zbunjenost.
Ne.
Nagomilalo se i onesvijestili ste se tokom pregovora.
Ne.
Žao mi je, ali Vam ne vjerujem.
Ponekad jedini način da se um izbori s tragedijom...
jeste da je potpuno izbriše iz sjećanja.
I u rijetkim slučajevima zamjeni nečim drugim.
U ovom slučaju...
Je li vam dobro?
Zdravo, dušo.
Mama.
Ne razumijem što mi se događa, mama.
Osjećam se, kao...
Osjećam se, kao da spavam, ili da sam u snu.
Pogledaj me.
Izgledam li ti kao san?
Moj dlan.
Čini li ti se kao san?
Ne.
Ali ne čine mi se ni prethodne dvije godine mog života.
Jednostavno ne mogu povjerovati, da je to sve proizvod moje mašte.
Daj si vremena.
Doktori će ti pomoći ovdje.
Nesreća...
Taj telefonski poziv bio je najgori trenutak u mom životu.
Mnogo nam je žao Simona, ali...
Ne znam, što bih radila, da sam te izgubila.
Čekaj.
Imam nešto za tebe.
Sat tvog oca.
Pronašla sam ga prije nekoliko mjeseci.
Oduvijek je htio da ti ga pokloni.
Znam...
Mislim...
Ponijela sam ga sa sobom.
U redu je, dušo.
Sada si sigurna.
Sve će biti u redu.
Pobrinut ću se.
Bok?
Što nije u redu?
Pripisat ću Vam dodatne lijekove.
Stabilizator raspoloženja i antidepresiv.
Kao i jake anti-psihotične lijekove.
To bi trebalo da ublaži akutne simptome, koje proživljavate.
A što s prethodne dvije godine mog života?
Razgovarao sam s Vašom majkom.
Rekla mi je, da ste kao mali imali nekoliko kratkih faza,
kada ste htjeli postati astronaut.
Ona i Vaš otac su Vam čak kupili i teleskop za 12-ti rođendan.
Istina je.
Ponekad dječja maštanja mogu ponuditi mirno sklonište
od okrutne stvarnosti.
Hoćete reći...
da kada je Simon poginuo, moj um se isključio, i prebacio u drugu galaksiju.
Bježeći od bola, otišao je najdalje što je mogao.
A u tri dana, uspjela sam da proživim dvije godine mog života?
Vrijeme je relativno u snovima.
Ljudi prožive čitav život u treptaju oka.
Zamislite sebe na mom mjestu i da slušate svoju priču.
Putovanje do druge galaksije kroz Zvjezdana vrata.
Predvođenje ekspedicije do izgubljenog grada Atlantisa.
Vjerovali biste?
DOKTOR IZ GEORGETOWN-a POGINUO U NESREĆI
Vaši lijekovi.
Hvala.
Bila si u dvorištu danas? -Ne.
Htjela sam, ali oni drugi su bili tamo, pa sam odlučila čekati.
Drugi? -Da.
Četvorica.
Vidjeli ste ih? -Naravno.
Čekali su me.
Razgovarala si s njima? -Da.
Rekla sam im ono što ste mi rekli da im kažem.
Da ne mogu uzeti moju krv. -Odlično, to je bilo hrabro.
Oprostite.
Koji drugi?
Napadači, draga. S jednog od Saturnovih mjeseca.
Oni su hladnokrvni, znaš, potrebna im je naša topla krv.
Moraš biti vrlo oprezna.
Dr Fletcher misli da oni nisu stvarni. Ali ja znam istinu.
Dr Weir, želite li vi govoriti iduća?
Možda želite da ispričate grupi o svojim iskustvima u Atlantisu?
Ne.
Ponekad kad podijelimo iskustva... -Rekla sam ne.
Odlazi...
Odlazi!!
Bok. -Bok.
Molim.
Hoću li se ikada sjetiti nesreće?
Ne znam.
U ovakvim nesrećama, sjećanje se često ne vrati.
Možda se um tako štiti.
Možda je to i dobra stvar.
Boli dovoljno, čak i bez sjećanja.
Što?
Odlično Vam ide.
Impresioniran sam.
Dobro spavate? -Da.
Ne pamtim kada sam bolje spavala.
To je dobro.
Mislim da ste spremni.
Spremna?
Je li isto kao što pamtiš?
Identično.
Hej, slatkišu.
Dobrodošla kući, dušo.
Bok, bok.
Generale. -Dosta s tim generale, zovem se Jack.
Ali koji Jack?
Što?
Oprosti. Pokušavam da se našalim na svoj račun.
Možda je još prerano.
Uselila si se? -Polako.
Čujem, vraćaš se predavanju.
Da, političke znanosti na Georgetown-u. Sačuvali su mi mjesto za zimski semestar.
Jesi li razmislila, imaš li namjeru vratiti se za pregovarački stol?
Sporazum o neširenju je nekako ostao nedorečen.
Bilo bi lijepo dovršiti ga, jednog dana.
A UN ne bi imao ništa protiv?
Ne samo ništa protiv. Oni inzistiraju.
Stvarno?
Kad si najbolja, najbolja si.
Čak i ako si imala malo...
prepreka. Da ih tako nazovem.
Čudno sam rekao.
Samo ako se osjećaš da se možeš vratiti.
U stvari, da. Mislim da jesam.
Lijepo je biti kući.
Što imaš, doktore?
Pogoršava se.
Više nije samo u mozgu.
Raširilo se po cijelom tijelu.
Gubimo je.
To su sve naniti? -Da.
Raširili su se po cijelom tijelu. -Kako su dospjeli u nju?
Niam.
Napao ju je u Skakaču.
Tokom tog kratkog kontakta zarazio ju je
nanitima, koji su odmah počeli da se repliciraju.
Umnožavaju se eksponencijalno. Hrane se njom.
Koliko vremena joj je preostalo? -Mislim da nemaju namjeru da je ubiju.
Mogli su to već davno napraviti.
Mislim da ih nema dovoljno da bi mogli sami preživjeti.
Potrebno im je Elizabeth-ino tijelo kao sirovina.
Pokušavaju da je preobraze u jednog od njih?
Dok im broj ne poraste dovoljno da bi mogli stvoriti nezavisnu jedinku, rekao bih da.
Tako se repliciraju? -Sumnjam da je to uobičajen način.
Može biti zadnji pokušaj da prežive.
Kako da ih zaustavimo? -EMP.
Možemo da ih udarimo elektromagnetnim impulsom i da ih razbijemo.
Plašim se, da je kasno za to.
Skener pokazuje, da su se doslovno povezali s
neuronima i tako postali dio centralnog nervnog sustava.
Ako pokušamo da ih onesposobimo, plašim se da ćemo je ubiti zajedno s njima.
Kako onda da pomognemo?
Bijela krvna zrnca napadaju pojedinačne nanite kao da su bakterija ili virus.
I to vrlo uspješno, ali iz nekog razloga, u njenom tijelu, nema nikakve imuno-reakcije.
Kao da su naniti uvjerili njen imuni sustav, da ne predstavljaju prijetnju.
Kako su to uradili? -Nemam pojma.
Dao sam joj lijekove za jačanje imunog sustava.
Ne izgleda da pomaže. -Još ne.
Duplirao sam doze.
Trenutno, gubimo ovu bitku.
Točno na vrijeme. Spremna?
Mislim da jesam.
Naspavala si se? -Da, ali u posljednje vrijeme sam umorna.
Možda ti treba malo vremena da se vratiš u formu.
Odradiš nekoliko kratkih smjena
prije no što skočiš na prvu liniju.
Oprosti, ali nemam pojma o nogometu.
Ni o hokeju, očigledno.
Čudno Jack.
Osjećam se nekako obamrlo... -Znaš, ja se tako stalno osjećam.
Ozbiljna sam. -Razgovarala si s dr Fletcher-om?
Da. Kaže da je to vjerojatno zbog lijekova.
Promijenit će doze. Smanjit će malo, vidjet će hoće li to pomoći.
Vjerojatno je stvar u ravnoteži.
No dobro.
Samo da budem siguran da smo na istoj strani.
Mi smo protiv širenja nuklearnog naoružanja.
Shvatila sam.
Misliš, da je svjesna naše prisutnosti?
Kako može biti? U nesvijesti je.
Možda si u pravu.
Probaj pričati s njom. Reci joj, da se nastavi boriti.
A kako će joj to pomoći?
U komi, čulo sluha je posljednje koje otkazuje i prvo koje se oporavlja.
U mnogim slučajevima pacijenti su mogli čuti osobe koje su im govorile.
A te kome su isto uzrokovane nanitima? -Ne, ali imamo indikacije da ona misli.
Možda sanja. -Više od toga.
Um joj je ekstremno aktivan za osobu u komi.
EKG je skoro isti kao da vodi normalan svakodnevni život.
Što sugerira, da bi mogla i da nas čuje.
Što joj, čovječe, to rade? -Volio bih znati.
Imuno-lijekovi nemaju efekta.
Agresivni mali skotovi.
Što?
Što? -Taj izraz lica.
Sličan je onom koji ja imam kad imam neku genijalnu zamisao. -Gdje si ga vidio?
Dogodilo se više puta, pred zrcalom, u redu?
Carson, o čemu se radi?
Ne znam je li genijalna, ali imam ideju. Ispričajte me.
Što to radiš?
Ako je Carson u pravu, i možeš me čuti
pretpostavljam da bih trebao reći nešto pametno...
Dobro, nisam baš dobar u tome.
Ali trebala bi znati, činimo sve što možemo, da ti pomognemo da preguraš ovo.
Ne znam, što ti ovi naniti rade...
Ali ne daj im se.
Radimo sve što možemo, da te vratimo, ali moraš odraditi svoj dio.
Moraš se boriti s tim.
Siguran sam da je to samo posljedica promjene doziranja lijekova.
Možda sam previše smanjio.
Sve je pitanje ravnoteže.
To isto je rekao gen. O'Neill.
Da, u pravu je. Ne brini.
Vratit ćemo te u normalu.
Elizabeth!
Što hoćeš?
Ne! Čekajte!
Pustite me!
Kako se osjećaš?
Zašto sam ponovno ovdje?
Zabrinuti su za tebe. Iskreno, i ja sam.
Očigledno sam te previše opteretio ovim sporazumom... -Ne.
Osjećam se dobro. -Ali nisi dobro.
Ostat ćeš ovdje, dok ti ne bude bolje.
Mislimo da smo pronašli način, da odvojimo nanite od Elizabeth-inih stanica.
Mi!? -Kako?
Napravit ćemo diverziju.
Sinulo mi je, zašto nismo imali uspjeha.
Za što su naniti prvobitno napravljeni?
Za borbu protiv Wraith-a. -Upravo tako. I to ćemo iskoristiti.
Mislimo, da ako ugradimo mali dio Wraith tkiva u tijelo dr Weir...
Kao tumor. -Da, mali tumor.
...nanit će krenuti... -Napast će ga!
Moraju! Za to su programirani. To će ih odvući od Elizabeth-inih stanica.
To će potrajati tek nekoliko sekundi, dok naniti
napadnu Wraith tkivo, i vrate pozornost na dr Weir.
To nam i treba! Trenutna distrakcija, da bismo mogli da
ih odvojimo od nje, i roknemo ih elektromagnetnim impulsom.
OK, uradimo tako.
Rodney, daj mi to!
Čekaj malo... Kako da izvedemo da isključimo svu
zemaljsku tehnologiju u ambulanti prije no što uradimo ovo?
EM impuls ćemo usmjeriti kroz skener, pa bi oprema trebalo biti u redu.
Stalno vidim te simbole. Osam.
Imaju li netko značenje? -To je sekvenca pozivanja adrese Vrata.
Od Zemlje do Atlantisa.
Sekvenca pozivanja... kao broj telefona?
Znam, misliš da imam halucinacije.
Ali ne mogu se oteti osjećaju da, netko ili nešto, pokušava da komunicira sa mnom.
I što pokušava reći? -Da je Atlantis stvaran i da se moram vratiti tamo.
I znači, mi smo fantazija?
Da.
Ne smeta mi da se o meni fantazira, povremeno.
Ali ma daj, stojimo ovdje.
Kako da odeš tamo? -Preko SGC-a.
Znači sad hoćeš da uplešeš u NORAD, je li? -Znam što si mi rekao!
Ali također znam što osjećam.
Atlantis je stvaran, i vratit ću se tamo!
Radi.
Brzo se kreću.
Spremi impuls. -Na tvoj signal.
I...
Sad!
Mislio sam da si rekao...
Uspjelo je!
Carson, jesi li apsolutno... -O, ne.
Nije ih sve uništilo.
Kako je to moguće?
Nemam krvavog pojma.
Koristili su organski materijal, da bi se replicirali.
Što ih je načinilo otpornim na EM impuls.
I što sad?
Ponovno su počeli da se repliciraju.
Ispljunula si lijekove, ponovno?
Razočarala si me, Elizabeth.
Lijekovi mi nisu pomagali. -Ne pomažu, ako im ne dopustiš.
Ne daješ mi izbora.
Ne radi mi ovo.
Ovo će boljeti.
Što da sad radimo?
Pošaljemo još jedan impuls. Sve dok potpuno ne nestanu.
Značajan broj nanita je migrirao do arterija,
koje dopremaju krv do viših moždanih funkcija.
Govore nam, da mogu da je ubiju ako hoće?
Prebacujem na 100% kisik i serotonin, 5 jedinica u minuti.
Smanjuju priliv krvi u mozak, i stavljaju je u stanje hipoksije.
Što će joj to uraditi? -Ubit će joj mozak, što nema nikakvog smisla...
Bori se.
To jedino ima smisla.
Replikatori je vide kao organsku mašinu.
Preuzimaju kontrolu nad mašinom u kojoj su.
Misliš da zamjenjuju Elizabeth-inu svijest?
Možda smo impulsom uništili dovoljan broj, da makar izjednačimo šanse, da se može boriti.
Dodir sa stvarnošću, ima mikroskopske robote u mozgu. Kako se boriti protiv toga?
Rekao si da joj je mozak još uvijek aktivan. Ona je mislila, preživljavala vlastiti život.
To je bio jedini način da dopru do nje?
Što ako pokušavaju da je natjeraju da odustane?
Borba volje. -Točno.
Neuralna aktivnost podržava pukovnikovu hipotezu, Rodney.
I što sad, ne možemo ništa napraviti?
Mogu da joj povećam nivo kisika u krvi, to će kupiti malo vremena.
Da, ostala je sama.
Ne, nije.
Nisi sama, Elizabeth. S tobom smo.
Moraš se boriti!
Dr Weir.
U redu je. Sada si sigurna.
Gdje sam? -U SGC.
U redu je. Prati me.
Elizabeth!
Ne slušaj ga.
Što nije u redu?
Ovuda.
Nemam namjeru te povrijediti. -Vraga nemaš.
Počeli su da se šire brže.
Gubimo je. -E nećemo.
Što to radiš?
Jesi poludio? Zarazit ćeš se!
Elizabeth?
Zaražena si nanitima.
Pokušavaju preuzeti kontrolu nad tvojim umom i tijelom.
Ne smiješ im to dopustiti. Moraš se boriti.
Bori se.
Elizabeth.
Moraš poći s nama.
Žao mi je.
Znaš kojim putem moraš ići.
Trči.
Sklanjaj se!
U izolaciju, odmah pokreni skeniranje!
Ne mogu te pustiti da odeš.
Ti nisi general O'Neill.
Elizabeth, poslušaj me.
Vidiš? To su Zvjezdana vrata i da, namjeravam otići.
Neću te pustiti da odeš. -Ne možeš me zaustaviti.
Naprotiv. Već jesam.
Učinio sam da tvoj prijatelj nestane, je li tako?
Tako je. Ne može ti pomoći sad, A ti nikako ne možeš proći pored mene.
Vidiš...
Izgubila si.
Gdje sam? -U ambulanti. Kako si?
Ponovno sam u Atlantisu.
Nisi ni odlazila.
Još si budna?
O, bok.
Ne žurim leći spavati još uvijek.
Razumljivo.
Drago mi je vidjeti da su i tebe pustili iz karantene.
Naniti su bili previše okupirani tobom, da bi se proširili na mene.
Sad vidim, koliko su u stvari grozni.
Toliko malo njih su mogli to da mi urade?
Zaboravimo to sad. -U redu.
Ali i dalje ne mogu vjerovati, da sam bila u nesvijesti samo pet sati.
Činilo se duže? -Da... cijeli život.
Dobro, lijepo je vidjeti te u pravom svijetu.
Makar, mislim da je to pravi svijet? Mogli su da me zaraze, što znači da ja...
Nemoj.
Oprosti.